Nastoupil jsem co redaktor - Dietrichsteinský palác
Od svého založení v roce 1893 se Lidové noviny staly tribunou moderní české společnosti: sebevědomé, vzdělané a podnikavé. Výstava připomíná odkaz a étos doby a působení prvorepublikových novinářů mezi něž patřil Viktor Dyk, Jiří Mahen, Karel Čapek, Ferdinand Peroutka, Karel Poláček a mnozí další.
Každý stát, každé společenství má své symbolické značky. Česká republika, historická země Morava a její centrum Brno mohou být hrdé, že k nim patří i deník Lidové noviny. Vznikl zde roku 1893 a záměr zakladatele Adolfa Stránského byl za téměř padesát let jejich rozvoje naplněn vrchovatě – list se stal tribunou moderní české společnosti: sebevědomé, vzdělané a podnikavé. Jeho historie představuje kontinuální růst kvality a vlivu: od málo významného odpoledníku v začátcích za Rakouska-Uherska až k listu zásadního významu v nové samostatné Československé republice. V době formování novodobé občanské společnosti, pro niž byla tištěná periodika základním zdrojem informací a vlivu, stál na pozicích demokracie a humanity. Mezi redaktory a spolupracovníky patřily zásadní osobnosti kultury, vědy, umění a vysokého školství, což spolu s vysokým standardem žurnalistické práce, tedy informační pohotovostí, spolehlivostí zpravodajství, jazykovou a grafickou úrovní, jim zaručuje výsadní postavení v československých dějinách.
Lidové noviny patří k „rodinnému stříbru“ české společnosti, a to díky kvalitně sestavenému redakčnímu týmu. U příležitosti 130. výročí založení periodika představujeme ty z redaktorů a spolupracovníků, kteří patřili k české literární obci a vtiskli tak Lidovým novinám nenapodobitelnou atmosféru. Osobnosti literárního světa byly zde zastoupeny v míře jinde nevídané. S listem spolupracovali od jeho počátků autoři několika generací a literárních směrů, od období fin de siècle až po meziválečný surrealismus. Redaktoři – spisovatelé publikovali zde své prózy a básně, ovšem podíleli se především na běžné redakční práci: psali fejetony a entrefilety, komentáře, recenze, soudničky a úvodníky – a jejich podíl na úrovni listu, ať už tematické či stylistické, byl tak zásadní. Mnoho literárních děl vzniklo původně jako romány-fejetony nebo cykly reportáží právě pro Lidové noviny a jejich knižní podoba byla až druhotná; literatura byla v Lidových novinách přítomna v samostatných rubrikách či přílohách (Večery, Literární pondělí, anketa o knihu roku), vycházela též vlastní knižnice.
Lidové noviny zásadně ovlivňovaly duševní milieu české společnosti po několik desetiletí: v době zásadně důležité a natolik výrazně, že jejich odkaz a étos žijí dodnes.